Din episoadele anterioare...
Peste un secol, am trăit în secret, până acum.
Ştiu riscurile, dar trebuie s-o cunosc.
Elena seamănă perfect cu Katherine.
- Bună, frăţioare. - Damon!
I-a ucis pe Zack şi pe Tanner, a transformat-o pe Vicki...
- Trebuie să-l ucid. - Nu poţi face asta!
Te-ai gândit bine să stai departe de mine.
- Ce-i ăla? - Un cristal foarte important.
A aparţinut uneia dintre cele mai puternice vrăjitoare din familia noastră, Emily Bennet.
Îmi vreau cristalul înapoi.
- E la Bonnie. - Recuperează-l!
Nu-l înapoia nimănui.
Azi vom vorbi despre măsurarea umbrelor.
E metoda măsurării înălţimii unei clădiri după umbra ei.
Să spunem că măsurăm distanţa umbrei.
Măsurăm de aici...
Pe toată lungimea...
Şi o înmulţim cu înălţimea clădirii.
Înălţimea poate fi măsurată cu un clinometru,
pe care îl vom face mâine, la oră.
V-am explicat deja totul, dar...
Hei!
- Te rog, ajută-mă! - Cine eşti?
Sunt Emily.
Ştii deja.
Suntem rude.
Unde sunt?
Aici a început.
Aici trebuie să se termine.
Nu e adevărat!
Ajută-mă!
Cele două metode sunt similare,
pentru că triunghiurile ne pot da o măsură exactă...
La ce te uiţi? Întoarce-te!
Jurnalele Vampirilor Seria I, episodul 9
- Ai vorbit cu Bonnie? - Sunt supărată pe ea!
- Trebuie să facă primul pas! - Fii tu mai bună!
E imposibil, când e cu mine.
- De ce eşti supărată? - E o hoaţă!
I-am dat medalionul, iar acum refuză să mi-l dea înapoi.
- E o chestie de principiu. - Am încercat! Nu mă mai bag.
E rândul tău. Unde e Stefan? Ai vorbit cu el?
- Mă evită. - De ce?
E complicat.
- Ne vedem mai încolo. - Pa!
- Bună! - Bună!
Bună dimineaţa!
Bine...
Să vedem...
Eşti bine?
Alaric Saltzman.
E lung şi nu tocmai uşor de pronunţat.
"Saltzman" e de origine germană.
Familia mea a emigrat aici în 1755, în Texas.
Dar eu m-am născut şi am crescut în Boston.
Numele Alaric este al străbunicului meu, mort acum,
căruia nu-i voi putea mulţumi niciodată.
Poate că vreţi să-l pronunţaţi "Alaric"...
Dar e "Alaric".
Îmi puteţi spune Rick.
Sunt noul profesor de istorie.
Bună dimineaţa!
O să întârzii la şcoală!
Ce faci?
Ofertă de pace!
Haide! E bun la circulaţie!
Ajută carnea moartă.
- Bine. Îmi pare rău. - Dă-te la o parte!
Am scăpat de lume. A fost mai bine aşa.
Îmi pare rău.
Ca să-ţi dovedesc, n-o să mă mai hrănesc cu oameni o săptămână.
Preiau regimul Stefan. Dar nimic cu pene.
Ucigându-ţi cea mai veche şi mai bună prietenă am fost monstruos,
dar totuşi merită să râdem.
- Mă imiţi? - Da, Stefan.
Acum că societatea secretă a celor care urăsc vampirii ne-a lăsat,
pot reveni la scopul meu iniţial. Cum să-i distrug viaţa lui Stefan?
Iar eu pot să plâng după Elena şi să stau mereu încruntat.
E frumos! Îmi place.
Iar eu voi dezvălui adevăratul motiv
pentru care m-am întors să fac rău în Mystic Falls.
Am terminat!
Aşa faci tu, Damon. Mereu trebuie să ai ultimul cuvânt!
Am ajuns la ruinele bisericii Fell,
înainte să mă trezesc iar în pădure.
Şi o vezi mereu pe Emily?
Crezi în fantome?
- Acum două săptămâni, nu. Dar... - Cred că sunt bântuită.
Nu înţeleg. De ce Emily?
Era o vrăjitoare puternică, în timpul Războiului Civil.
Medalionul era al ei. Era ca un talisman.
A început cu medalionul?
Îl foloseşte ca să comunice cu mine.
- Bunica ta ce spune? - N-o pot suna.
O să-mi spună să accept. Dar nu vreau.
Vreau să se oprească.
Dle Saltzman, sunt Jeremy Gilbert. M-aţi chemat?
Ştii că fostul tău profesor avea un dosar cu tâmpiţii?
Nu e glumă. Aşa scrie.
Sunt notaţi toţi cei care îi făceau probleme.
De fapt, scrie doar despre tine.
Nu-ţi face griji.
Eu nu sunt el. O luăm de la capăt.
Acum...
Să vorbim despre note.
A fost mai greu, dar am încercat să-mi revin.
Am remarcat, dar eşti la jumătatea semestrului.
Încă n-ai trecut.
Asta e partea în care spui: "Şi cum pot să schimb asta?"
Mă bucur că ai întrebat. Mai vrei nişte credite?
- Da, sigur. Orice! - Bine. Scrie-mi un referat.
- Despre ce? - Istorie.
Alege un subiect local. Fără să copiezi din Wikipedia.
Oraşele vechi au o istorie bogată.
Murdăreşte-te pe mâini, fă-l să sune bine şi îţi revii.
- Bine? - Da!
Ce inel frumos!
Mulţumesc. A fost al tatălui meu.
E cam mare, dar e din familie.
Ai o săptămână.
- Serios? - Da.
- Bună! - Bună!
Ce e asta?
- Ce să fie? - "Bună!"
E a doua oară.
Mai ai şi alte cuvinte în vocabular?
- Nu pot să te salut? - E un subtext ciudat.
Ai dormit în patul meu!
Ne-am strâns în braţe! Iar dimineaţă, ai plecat pe furiş!
A fost o mişcare de rahat, pe care nu o apreciez!
Şi acum, "bună"? Serios!
Poate că eram terminată la petrecere,
dar asta nu înseamnă că mă bag pe sub pielea ta.
Eu nu mai las pe nimeni să se joace cu mintea mea.
Am auzit-o pe mama ta, de dimineaţă. N-am vrut să îţi fac probleme,
aşa că am ieşit pe geam.
Ai ieşit pe geam? Altă mişcare de rahat!
Mama ta e şerif. Cât despre "bună"...
Sunt convins că aşa îţi spuneam în fiecare zi, din clasa întâi.
Încerci să interpretezi treaba ca altceva? O mişcare de rahat!
- Bună! - N-ai fost la ore. Îmi făceam griji.
Am primit mesajele. Scuze că nu ţi-am răspuns.
Ceea ce vreau să-ţi spun nu poate fi spus la telefon.
"Nu mi-am ucis fratele" era de ajuns!
Nu mi-am ucis fratele, deşi o merita.
Să-ţi mulţumească ţie.
Ce voiai să-mi spui?
Nu mai vin la şcoală.
O să stau departe.
E mai bine aşa.
Fugi de şcoală sau de mine?
Îţi mulţumesc că mi-ai spus.
- E mai bine aşa. - Am înţeles.
Eşti furioasă. E bine.
E mai simplu dacă mă urăşti.
E ultima şansă!
- O să ţip! - Nu face asta!
Să rămânem la subiect!
Vreau medalionul meu.
Nu ţi-l dau!
Nu-l pot lua, dar mi-l poţi da tu. Vreau să te ajut.
- Nu vreau să mă ajuţi! - Ba da, dar nu ştii de ce.
Ai dat peste ceva de care trebuie să scapi!
- Lasă-mă sau jur că... - Fără ameninţări!
Data trecută m-a durut.
Şi nu îţi vreau răul.
Bonnie, chiar dacă nu mă crezi, vreau să te apăr.
Te ajut să scapi de Emily.
- De unde ştii? - Ştiu multe.
Ştiu mai multe despre cristal decât tine.
Şi ştiu că se foloseşte de el ca să intre în mintea ta.
Vezi cât eşti de speriată?
Şi e mai bine aşa, pentru că o să iau cristalul,
chiar de-ar fi să aştept să-l iau de la Emily!
Data viitoare când iese la joacă, să-i spui
că înţelegerea e înţelegere.
E ceva cu el, Elena. M-a speriat rău!
Stai cât mai departe de Damon.
Încerc, dar tot apare!
Nu vreau să stai singură. Azi stai la mine.
O să ne distrăm toată seara.
Unde te duci?
- Eşti bine? - Acum, da.
Am avut numai probleme din cauza lui.
- Mă mir că nu l-am aruncat dinainte. - Şi bunica ta ce o să spună?
Nu bunica mea e bântuită de o fantomă de acum 150 de ani.
Bine...
Îmi plac cei care mănâncă singuri.
Forţă tacită.
Credeam că eşti în depresia cu Logan.
Am jurat că nu mă mai ating de bărbaţi.
Dar asta nu înseamnă că nu-i pot observa de la distanţă.
Vă pot face prezentările.
Bună!
Îţi mulţumesc că ai venit. N-aş fi sunat, dacă nu era important.
Ştiu...
- A ameninţat-o! - Ce vrea Damon de la Bonnie?
Are un medalion. Caroline îl are de la Damon, dar i l-a dat lui Bonnie,
iar Damon îl vrea înapoi!
- O chinuieşte! - Pentru un medalion?
Nu e orice medalion. E ceva legat de Bonnie.
A fost al strămoşilor ei, care au stat aici în timpul Războiului Civil.
Când tu şi Damon stăteaţi aici.
O chema Emily.
Era slujnica lui Katherine. Şi era vrăjitoare.
Ştii?
Despre Bonnie?
În prima seară, când m-ai chemat la cină, am făcut legătura.
Şi Damon ştie.
Şi vrea neapărat medalionul.
Cum arată?
- E din fier... - Cu un cristal de ambră.
Îl ştiu. A fost al lui Katherine. Emily i l-a dat. Asta înseamnă...
Ce?
Nu ştiu, dar voi afla. Vorbesc cu Damon.
O să-ţi spună?
Aflu eu de la el.
- Ai găsit un subiect? - Nu încă.
Trebuie să fie ceva local, care să nu fie găsit pe internet.
- Simplu. Ai lucrurile tatălui tău. - Ce lucruri?
Chestiile legate de venirea familiei Gilbert.
Chestii de familie, de acum mult timp.
Tatăl tău era înnebunit după istoria familiei.
Sunt toate în cutii.
- Dle Saltzman... - Jeremy, ce faci?
- Ea e mătuşa Jenna... - Alaric Saltzman. Încântat.
Jeremy îmi povestea despre referat.
Mulţumesc că i-aţi mai dat o şansă.
Era prima mea zi. Voiam să fac o impresie bună.
Stefan...
M-am gândit... Ar trebui s-o luăm de la capăt.
Să mai încercăm o dată să fim fraţi.
Înainte, eram atât de buni prieteni...
Nu, Damon. Nu cred că eşti băiat bun.
Tu ucizi pe toată lumea şi eşti rău! Eşti rău şi...
E greu să te imit. Nu ştiu ce să mai spun.
Îmi dai o cafea? Ce e în sticlă?
Sunt la limită. Regim de criză. Încerc să stau cuminte.
Ai putea pleca. Să-ţi găseşti autoservirea într-un orăşel.
Mă descurc.
Mulţumesc.
Nu trebuie să stai cu ochii pe mine.
- N-am venit pentru asta. - De ce ai venit?
De ce nu?
Îmi pare rău. Gata! Am spus-o!
Dacă vrei medalionul ăla urât, ţine-l!
E al tău!
Mă urăşti dacă îţi spun că l-am aruncat?
- L-ai aruncat? - Ştiu că sună aiurea.
- Îmi dădea coşmaruri. - Puteai să mi-l dai înapoi!
Ca să i-l dai lui Damon?
Dă-l naibii pe Damon! Ne facem manichiura? Cine are trusa?
Eu o am în geantă.
Elena, cât crezi că o să dureze cearta cu Stefan?
E ceva permanent?
Nu ştiu, Caroline.
De ce mă minţi, Bonnie?
- Ce? - Caroline!
- Nu te mint, Caroline. Jur! - E adevărat!
- Am văzut-o aruncându-l! - Explică-mi!
Emily?
- Cine e Emily? - Fantoma!
Fantoma are un nume?
- Caroline, te rog! - De ce nu mă lasă în pace?
Ce se întâmplă? De ce nu ştiu despre ce vorbiţi?
Aşa îmi faceţi mereu!
- Nu e adevărat! - Ba da!
- Tu nu mă asculţi! - Nu e adevărat!
- Sunt vrăjitoare! - Ştim deja asta!
Vezi? Asta spuneam! Vreau să-ţi spun ceva.
Dar tu nu auzi!
Te ascult! Când nu ascult eu?
Jeremy a fugit de mine.
- Unde s-a dus? - Acasă.
Nu e departe. Ajunge el.
De unde eşti? Eşti din oraş?
M-am întors! Am plecat mai demult.
- De ce ai plecat? - Şcoala...
- Şi motivul adevărat. - Bine...
Am păţit-o. Îl chema Logan.
- Ce-a făcut? - Ca de obicei.
A minţit, m-a înşelat, m-a atras înapoi, m-a părăsit din nou...
Rândul tău... Ai poveşti triste?
Ca de obicei. M-am îndrăgostit, m-am însurat,
nevasta a murit...
Asta opreşte mereu o discuţie.
Ce s-a întâmplat?
Eu, tu şi poliţia din North Carolina
ne întrebăm acelaşi lucru. E un caz închis.
- De ce te-ai mutat aici? - Am schimbat locul.
Îmi place aici. Locul e plin de istorie.
Ai avut noroc.
E un talent cultivat de-a lungul multor ani.
- Mă baţi. - Da. Sunt mai bun decât tine.
M-am prins. Psihologie inversă?
E puţin cam transparent, dar îţi admir efortul.
Preferi fruntea încruntată?
Serios, ce crezi că faci?
E o întrebare ciudată,
având în vedere că te întreb asta de câteva luni.
- Te frustrează, nu? - M-ai prins!
Bonnie?
Nu e genul meu.
Eu nu cred în...
Dar, dacă tu crezi, cred şi eu.
Asta e tot ce îmi trebuie.
Tu eşti cea mai bună prietenă a mea.
Şi spun asta ştiind că Elena e în bucătărie
şi ascultă tot ce îţi spun.
Nu ştiam că eşti prinsă de chestia asta.
Acum te ascult.
- E bine? - Bine...
Elena, poţi veni. Am terminat!
E prea multă dramă în camera asta.
Ce vreţi să faceţi?
Am o idee! O şedinţă de spiritism!
- Nu e o idee bună! - Haide!
Hai să convocăm nişte spirite!
Emily asta are multe de explicat.
- Ce facem? - Nu ştiu.
Taci şi concentrează-te!
Închide ochii!
Respiră adânc!
Bonnie, strig-o!
Emily!
Eşti aici?
Serios? "Emily, eşti aici?" Asta e tot?
- Haide! - Bine!
Emily!
Te conjur!
Ştiu că ai un mesaj.
Te ascult.
- S-a... - Da, s-a întâmplat.
E de la aerul condiţionat.
Roag-o să-ţi dea un semn!
Roag-o!
Emily, dacă eşti printre noi, mai arată-ne un semn!
Nu merge.
Nu mai pot! Am terminat!
Aprinde lumina! Te rog!
Gata!
Medalionul a dispărut!
- Ce facem aici? - Ne împrietenim! Prinde!
Hai! Încearcă!
Nu uita cine te-a învăţat jocul ăsta!
Doare!
Partea nasoală a regimului meu. Când o încasezi, te doare.
Sunt impresionat, Stefan.
Distracţie cu băutură şi darts, sentimentalisme, fotbal, iar acum...
Ne uităm la stele.
Ce vrei, Stefan?
N-a fost adevărată, Damon.
- Dragostea pentru Katherine. - Doamne!
Ne-a forţat! N-am avut de ales!
A fost nevoie de mulţi ani să-mi dau seama ce s-a întâmplat.
Nu, Stefan!
Nu discutăm despre asta!
Ce vrei cu cristalul lui Katherine?
De unde ştii?
Haide! Ştiai că Elena o să-mi spună!
De unde ştiai că e al lui Katherine? Emily i l-a dat în ultima seară.
Eram cu ea. Tu nu erai.
Eu am văzut-o ultimul, Damon.
Ce vrei cu cristalul lui Katherine?
- Nu ţi-a spus? - Aveam altele pe cap.
Ţi-aş putea smulge inima fără să clipesc.
Da...
Am mai auzit asta.
Am o surpriză mai mare, Stefan.
O s-o aduc înapoi!
Gata cu distracţia, Caroline!
Am înţeles unde baţi. Dă-l înapoi!
Ce? Nu l-am luat eu!
- Ce s-a întâmplat? - Nu ştiu.
Nimic. Jeremy, eşti acasă?
Fetelor!
- Doamne! - Bonnie!
- Deschideţi uşa! - Bonnie! Bonnie!
- Ce se întâmplă? - Bonnie!
- Ce se întâmplă? - Încearcă cealaltă uşă!
- Mă duc pe hol! - Bine...
- Bonnie! - Vă rog!
- Bonnie! - Deschide uşa!
- Bonnie! Bonnie! - Vă rog, deschideţi!
Bonnie!
Deschideţi!
Ce s-a întâmplat? Eşti bine?
Sunt bine.
Incredibil! Te-ai prefăcut!
- Caroline, haide! - M-ai speriat de moarte!
Bonnie!
Sunt bine.
Totul e bine.
- Cum s-o aduci înapoi pe Katherine? - Înainte să fie ucisă...
Mai ştii cum era oraşul?
- Îmi amintesc de teamă şi de isterie. - Omorau toţi vampirii.
Când au venit după Katherine, m-am dus la Emily.
I-am spus că fac orice. Să-mi spună ce vrea şi să o apere.
Aşa că a făcut-o.
- Cum? - A făcut o vrajă în cristal.
Când ardea biserica, credeam că şi Katherine arde în ea.
- Nu ardea. - Am văzut-o intrând.
E un mormânt vechi...
Sub biserică. Katherine a rămas în mormânt, blocată.
- Katherine trăieşte? - Dacă vrei să-i spui aşa...
A rămas în celula aia mistică timp de un secol şi jumătate.
Tu ştii cum e să înfometezi un vampir. Cum crezi că îi e, Stef?
Ştiai că vrăjitoarele se folosesc de fenomene astrologice
şi le transformă energia în magie? Nici eu.
Ca să-i dea forţă cristalului,
Emily s-a folosit de cometa care trecea.
Pentru a reda forţa cristalului...
Cometa trebuia să revină.
Partea nasoală e că între comete trece mult timp.
Şi câteva probleme cu cristalul...
Cometa a trecut, iar eu am luat cristalul.
Apoi l-a luat Caroline, iar acum e la Bonnie...
Şi iată-ne!
Şi Emily... De ce a făcut asta?
Ştia că vor veni şi după ea.
M-a pus să-i promit că familia ei va supravieţui.
Îmi amintesc. I-ai salvat copiii.
Numai asta mă opreşte să-i rup gâtul lui Bonnie
ca să-mi recuperez cristalul.
Dar înţelegerea e înţelegere.
Deci...
Mai aruncăm câteva?
- Nu pot să cred că am pus botul. - Te simţi bine?
- Trebuie să plec. - Dacă pleacă ea, plec şi eu!
- Nu poţi pleca! - Ba da!
M-am săturat de vrăjitorii pentru seara asta.
Vă mulţumesc că m-aţi primit.
- De aici, mă ocup eu. - Unde te duci?
- Unde a început totul! - Bonnie!
Bonnie!
Doamne!
Emily!
Nu i-l dau! Trebuie distrus!
Stai!
- Ce se întâmplă? - Nu ştiu. Uşa...
Ce naiba?
Eu am plecat.
- Ce e? - Bonnie...
- Ce s-a întâmplat? - E posedată de Emily.
- A spus ceva. - Ce anume?
A spus: "Nu i-l dau. Trebuie să-l distrug!"
- Şi a plecat. - Unde crezi că s-a dus?
Nu ştiu.
Biserica Fell. Lângă cimitir.
Acolo a dus-o pe Bonnie, în visul ei.
- Trebuie s-o ajutăm. - Bine.
Stai acolo. O găsesc eu.
Bună, Emily!
Arăţi altfel.
- Nu te las să faci asta! - Aveam o înţelegere.
Lucrurile s-au schimbat. Trebuie să-mi apăr familia.
Ţi-am apărat familia! Îmi eşti datoare!
Ştiu...
- Îmi pare rău! - O să-ţi pară şi mai rău.
Te înşeli! Sunt mult mai penibilă.
Te-am bătut! Eu am dus penibilul la gradul de ştiinţă!
N-am trecut încă de liceu!
Aparat dentar. Cupă A...
Ochelari... Probleme cu tenul.
Poţi să...
Ştii ceva? Nu te invit.
- Jeremy... - Data viitoare.
Noapte bună, Jenna!
Ai găsit cutiile.
Am găsit şi asta.
Eu şi Logan.
- Asta e cruzime. - Tu ieşi cu proful meu de istorie.
Nu ies cu el.
Încă...
Jurnalul lui Johnathan Gilbert
Haide!
Mă doare!
De asta mă hrănesc cu oameni!
Stefan...
- Bună, Emily! - Oamenii nu merită asta.
N-ar trebui să cunoască un asemenea rău.
Ce fel de rău?
Emily, jur că o să regreţi!
Nu te las să le dai drumul în lume!
Cui?
- Ce parte nu mi-ai spus? - Ce contează?
Emily, spune-mi ce ai făcut.
Ca s-o salvez pe ea, i-am salvat şi pe ei.
- Pe toţi cei din biserică? - Cu unul, vin toţi!
Nu-mi pasă de ei! O vreau pe Katherine.
Ştiam că nu trebuia să te cred! Nu e vorba despre dragoste!
- Vrei să te răzbuni! - Cele două nu se exclud reciproc.
- Nu poţi face asta! - De ce nu?
Au ucis 27 de oameni şi au spus că a fost o bătălie.
- Merită tot ce primesc! - 27 de vampiri, Damon!
Erau vampiri! Nu-i poţi aduce înapoi!
- Oraşul o merită! - Dai vina pe oameni nevinovaţi!
S-a întâmplat acum 145 de ani!
Oamenii ăştia nu sunt nevinovaţi!
Să nu crezi că nu se va repeta. Ştiu deja prea multe.
Şi o s-o ardă pe vrăjitoare împreună cu noi!
Lucrurile s-au schimbat!
- Nu face asta! - Nu-i pot elibera!
Nu vreau!
- Nu! - Incendia!
Nu!
Nu! Te rog!
Bonnie!
Nu!
Încă trăieşte. O pot salva!
Gâtul... Se vindecă!
- Bună! - Doamne!
- Ce cauţi aici? - Aveai geamul deschis.
- M-am gândit că ai vrea să ştii. - Nu e amuzant!
Azi te-am minţit!
- Cu ce? - Când am fost în pat, cu tine.
- Ne-am luat în braţe. M-am speriat. - Te-ai speriat?
Ai venit să mă insulţi?
A fost o seară lungă.
Nu. Eu nu te plac.
Nu te-am plăcut niciodată. Dar a fost frumos.
- Ce? - A fost frumos cu tine în pat.
M-am tot gândit şi am spus că ar trebui să ştii
că am stat cu tine pentru că erai tristă şi singură şi mi-a părut rău.
Mulţumesc! Îmi place să fiu plăcută din milă!
- Poţi pleca. - Nu. Eu ştiu...
Vicki a plecat, iar mama e cu Pete ăla...
Sunt singur.
Aşa că... Ştiu.
Katherine nu m-a păcălit. Am ştiut totul, fiecare pas.
A fost totul adevărat.
O să plec acum.
Nu înţeleg, Elena. Ce s-a întâmplat cu mine?
M-a atacat, iar faţa lui era...
Cum te simţi? Eşti bine?
Da. Dar sângele ăsta...
Nu-ţi fac nimic!
Ce se întâmplă, Elena?
O să-ţi explic totul, Bonnie. Hai să plecăm!
Bonnie! Uită-te la mine! Ai încredere în mine!
N-o să-ţi facă nimic!
Haide!
- Ar putea să devină... - Nu.
Trebuie să moară cu sângele meu în corpul ei.
Ai grijă de ea. Vezi să nu păţească nimic.
Când o să elimine totul, o să fie bine.
Îi spun adevărul!
Eşti sigură?
Am încredere în ea!
Vreau să pot vorbi cu cineva! Nu pot trăi în secret!
Ştiu! Nici nu trebuie.
I-ai salvat viaţa!
Iartă-mă, Stefan. Credeam că nu pot fi cu tine, dar pot.
Nu trebuie să mă izgoneşti!
Pot!
Eu nu.
Trebuie să plec, Elena.
A murit prea multă lume. S-au întâmplat prea multe.
Ce?
- Nu! Ştiu că vrei să mă aperi... - Trebuie.
Când am venit acasă...
Am greşit.
Nu mai pot face parte din viaţa ta.
Nu pleca, Stefan.
Te rog!
Nu trebuie. Aici e casa ta. Nu pleca!
Adio, Elena!
Pleci aşa?
Nu pleca, Stefan!
Stefan!
- Bună, Jenna! - Logan...
Mă inviţi înăuntru?
Aţi urmărit: Jurnalele Vampirilor Seria I, episodul 9
Subtitrare: Retail